Legenden opstod for foden af disse mørke bjerge, under denne himmel.
Den beretter om et mægtigt sværd, smedet til Julius Cæsar.
Det gik i arv, indtil Cæsars sidste efterkommer fik det.
Kejser Tiberius.
Det blev skjult for onde mænd ved hans død.
Igennem generationer lå det skjult, markeret med et pentagram -
- og, som det stod skrevet, under selveste Cæsars åsyn.
Jeg, Ambrosinus, født i Britannia, -
- var en af de mange, der efterstræbte det.
I en tid uden retfærd var det formålet med mit liv -
- at finde sværdet og den, der var retskaffen nok til at bruge det.
Jeg rejste langt ind i midten af et imperium, -
- som dækkede halvdelen af den kendte verden.
Et Rom i krise tilbagekaldte sine modigste og bedste soldater.
ROM 460 ÅR F. KR.
- Godt at være hjemme, hærfører? - Skal jeg have det her på?
Jeg kan ikke huske, hvordan man tager det på.
Hvorfor os, Vatrenus? Hvorfor mig?
De stoler på dig. Du er en sand romer.
Det er en glorværdig opgave at beskytte den nye kejser.
Vi holdt Afrika i 10 år. Vi ældedes på slagmarken.
Gode mænd blev dræbt.
- Til hvilken nytte? - Vi er soldater, Aurelius.
Lad politikerne om at tage beslutninger.
To slags mænd, som bør skys som pesten.
Politikere og filosoffer.
I Alexandria hugger de hånden af tyveknægte.
Når hånden er hugget af, må guderne afgøre tyvens skæbne.
De fleste dør.
Batiatus.
Gør det udenfor. Der vil være blod overalt.
- Hvem er det? - En tyv.
- Jeg er ikke tyv. - Han er din.
- Én hånd eller to, hærfører? - Bare den ene.
Lad mig slippe. Jeg ville ikke tage noget. Det lover jeg.
Lover du det?
Dig? En gadeknægt?
- En tyv? Hvem kan stole på dig? - Jeg ville bare se det.
Jeg er Aurelianus Gaius Antonius, borger og hærfører.
Ville du lyve for mig?
Jeg ville ikke lyve.
Så kom tilbage om ti år.
Så får du dit eget sværd.
Og kom så af sted.
Endnu en mægtig fjende er besejret.
Det varmer hjertet at se Roms soldater udvise så stort mod.
- Hvem er du? - Ydmygelse er en dårlig lærer.
- Både for mænd og drenge. - Her lugter af filosof.
Er alt i orden?
- Tag drengen og forsvind. - Vi går, når vi vil.
Han sagde "forsvind", gamling.
Han er ikke kun filosof.
Hvordan gik det til?
Hver gang vi spiser gås, gør du det der.
- Har jeg gjort det før? - Og jeg havde ikke brug for hjælp.
- Du kom ikke til din græsk-time. - Du har aldrig sagt, du kan kæmpe.
Skynd jer af sted begge to. Lad dem komme forbi.
- Odoacer. - Orestes.
Jeg har støttet Rom i ti år. Ti år!
- Hvem er det? - Goternes hærfører.
Nu står jeg her for at kræve min belønning.
Hvad kræver du?
En tredjedel af Italia.
- Tror du, det er en spøg? - Har du lavet en sådan aftale?
Nej. Jeg kan ikke love det, der ikke er mit, bort.
En tredjedel af Italia. Så kan alliancen fortsætte, -
- og så vil jeres nye kejser ikke falde fra tronen som hans forgængere.
Jeg har ikke lovet dig mere end den belønning, du har fået.
Du er blevet så høj, Orestes.
Du glemmer, hvis skuldre du står på.
Romulus, hvor har du været?
Vi har ledt overalt.
Ambrosinus, du tog ham med udenfor uden en vagt.
- Du ved, det er farligt. - Vi gik bare en tur.
Gik en tur? Ved du, hvad der venter ham i morgen?
- Hvad der venter os alle. - Det ved jeg udmærket godt.
Jeg holder lige så meget af din søn, som du selv gør.
Du er gået for langt, skolemester.
Gå.
Nogle gange glemmer du, at han kun er en dreng.
Han har dit blod i årerne. Cæsars blod.
Han har aldrig bare været en dreng.
Mor.
På fem år har der været fem kejsere.
De blev alle sammen myrdet.
Hvad vil der ske med mig?
Du bliver beskyttet godt.
Du vil leve længe og regere med stor visdom.
Min søn.
På denne dag bliver du udødeliggjort.
- Er jeg nu verdens mægtigste mand? - Ja, det er du.
Hvorfor kan jeg så ikke gå udenfor?
Skal jeg være en gud eller en dreng?
Du er Cæsar, -
- og min Cæsar skal beskyttes.
- Hvem vil gøre mig ondt? - Goteren Odoacer.
Han er vores allierede. Og du, som lærer folk om ord og tal, -
- hvad angår politik dig?
Jeg tænker kun på din søns ve og vel.
Det kan du holde op med. Han er Cæsar nu.
Han er stadig en dreng. Måske har han stadig brug for mig.
Din opgave er løst. Gå.
Og kom ikke tilbage.
- Hil Cæsar. - Det er Aurelius fra Nova Invicta.
Han leder din personlige garde.
Må jeg se dit sværd, hærfører?
Han skal gøre alt for at beskytte mig, ikke?
- Til sidste blodsdråbe. - Lover du det?
Det gør han. Han er edsvoren.
Er det sandt?
Tak.
Jeg ville bare se på det.
Åbn porten.
- Er dette Cæsars vilje? - Du er blevet belønnet. Gå hjem.
Min forbrydelse består i at lære en ung dreng at tænke selv.
Drengen er vores kejser.
Er du tro mod Cæsar eller dine egne ideer?
Spørg aldrig til en mands troskab.
- Hans handlinger taler for sig selv. - Du har læst Seneca.
Digtere er lige så farlige som filosoffer.
Og du. Hvor fik du det her?
For lang tid siden i et andet land.
Af en mand, som kun elskede magt.
Nå, du er også eventyrer.
Hvis jeg ser dig i Rom igen, er du død.
Pas på i tågen.
Den kan skjule det, selv guderne ikke tør beskue.
- Hvem bevogter vogterne? - Nestor.
Gå.
- Du er senator. - Det klæder mig bedre end rustning.
- Hvordan har du det, Aurelius? - Jeg er blevet ældre, ikke visere.
- Har du giftet dig? Fået børn? - Nej.
- Hvad synes du om Rom? - Det er anderledes. Uroligt.
Hvis du skal beskytte den nye Cæsar, så vær opmærksom.
Kom og besøg mig. Venner er sjældne i vore dage.
Goterne har forrådt os!
Hen til muren!
- Hærfører! - Gør klar til at skyde!
- Udløs den! - Ned!
Beskyt kejseren!
Tilbage! Kom så!
De går mod den store port!
Murformation!
Ind med dig!
Far!
Odoacer vil have drengen i live!
Jeg skal gøre mit bedste.
Red dig selv.
Konge, udsendingen fra Konstantinopel.
Velkommen.
Byen er vores.
Jeg vil bede om, at I anerkender mig som Romerrigets leder.
Min kejser er i Konstantinopel.
Jeg er hans øjne og ører.
- Dog kan jeg ikke tale for ham. - Så søg hans råd.
Herre!
Aurelius. Hent noget vand.
Drengen. Er Cæsar i live?
Jeg kunne ikke finde ham.
Hans mor og far blev dræbt ligesom mine soldater.
- Hvordan kunne det ske? - Nogle af dine soldater overlevede.
Petrinus blev taget til fange, måske sammen med andre.
De skal henrettes for at afskrække modstand mod Odoacer.
Kom herhen.
Er det for din skyld, at så mange er døde?
- Sådan et uskyldigt ansigt. - Cæsars blod flyder i hans årer.
Wulfila synes, jeg bør frygte dig.
- Bør jeg det? - Han er den sidste i slægten.
Gør det forbi. Det gamle Rom vil dø, og vi vil regere.
Vi vil regere?
Pas på, Wulfila. Din tunge er hurtigere end dit hoved.
Hvad siger du, knægt?
Bør jeg frygte dig?
Hvorfor behandle Cæsar sådan?
Måske har Wulfila ret. Måske bør jeg gøre det forbi nu.
Kan du se dig selv?
Kan du se dit ansigt?
Hvad kan du se? Kan du se en dreng?
Eller kan du se en kejser?
- Jeg kan se... - Sig det.
Jeg kan se en kejser.
Jeg er Cæsar.
Forkert svaret. Skær halsen over på ham.
Det ville være en alvorlig fejl, Odoacer.
- Hvem er du? - Du gør ham til martyr.
Cæsars spøgelse vil hjemsøge dig.
- Se på tegnene. - Hvilke tegn?
Et forvarsel. Tag ikke fejl af det, Odoacer.
Mærk dig mine ord. Det, der sker her, vil brede sig til imperiet.
En by kan vindes ved blod.
- Det kræver en visionær at regere. - Alle imperier bygges af blod.
Folket takker guderne for, at de lever og kan tjene deres nye herre.
Hvem er du?
Vil de respektere en leder, som frygtede et barn?
Måske er drengen mere nyttig i live.
Vil du se ud som en tåbe? Dræb dem begge to!
Tåbe!
Dit håb for fremtiden, Wulfila, beror på tavshed!
Giv mig din hånd.
Hvem er du?
- Jeg går under mange navne. - Som en tyv?
Her hedder jeg Ambrosinus.
Drengen skal føres til øfæstningen Capri.
Dig. Du skal være hans fangevogter. Det er din belønning.
Der sker ham ikke noget, medmindre jeg siger til.
Er det forstået?
Og tag ham her med. Jeg stoler ikke på ham.
- Der er nogen her. - Hvor?
Rolig.
Jeg kender ham. Han taler for det østlige imperium.
- Er drengen i live? - Han er fanget og på vej til Capri.
Jeg henter ham tilbage.
Fra Capri? Det er umuligt. Øen er en fæstning i sig selv.
Vi har været allierede længe.
Befri jeres kejser. Vi kan beskytte ham, til han kan vende tilbage.
Vi mødes om seks dage.
Hvis du har drengen med tilbage, vil der være et skib der.
Om seks dage. Til sidste blodsdråbe.
- Hvem er det? - En af ambassadørens vagter.
Du får brug for hjælp til at befri dine folk.
Følg med.
Lad, som om du er min fange. Prøv at flygte på mit signal.
Gør, som jeg siger, og intet andet.
Først ham.
Stop! Endnu en fange.
Jeg skal have hans hoved med tilbage til Rom. Han er snigmorder.
Nu.
Efter ham!
Ambrosinus.
Jeg vil være hos min mor og far.
Det er du. De lever i dit hjerte.
Du kan ikke se dem, men det er, som om de er i rummet ved siden af.
- Jeg skulle have været død. - Det var ikke din skæbne.
Alle levende væsner har en skæbne.
Men når stien er mørk, og det er svært at finde vej...
Der har du mig, hvad end det er værd.
Dumme fugl. Jeg glemte at fodre den.
Jeg vidste det.
Jeg vidste, det var snyd.
Er det vores skæbne at være fanget her resten af vores liv?
Bare rolig. Alting har et formål.
Hvor er han nu?
Goterne er ikke i nærheden, -
- men lad os holde os til floden.
- Floden, ja. - De har spejdere langs den.
- Enig. Så vi... - Mira.
- Hvad? - Mit navn. Mira.
Der er et skib. Hvordan skal vi gøre det?
Hvis vi alle sammen går derned, sejler han væk.
Vent her.
Han er en kvinde.
Denne fæstning blev bygget af kejser Tiberius, -
- som beskrives som besiddende stor værdighed.
Det har du arvet.
Min forfader har bygget mit fængsel.
Det er et fængsel, ja.
Er du tørstig? Drik nu.
Drik.
Hvor vover du at fornærme mig? Der er langt ned.
Hvornår lærer du, -
- at din skæbne ligger i drengens hænder?
Hvis du kaster ham derned, vil du følge efter.
Når tiden er inde, -
- vil jeg sende dig efter din mor og din far.
Dig.
Odoacer sagde ikke noget om dig.
Hæng ham op!
Holdt.
Hvad er det?
Er du præst eller troldmand?
Jeg søger blot sandheden. Det kan du ikke forstå.
Op med ham.
- Tager det lang tid at klatre op? - En time. Det går hurtigere nedad.
Tag tømmer og reb med. Bliv her på skibet.
- Du får måske brug for mig. - Nej.
Pentagrammet. Selvfølgelig.
Det er her.
Sværdet. Tiberius må have haft det med.
Drengen vil finde det. Romulus.
- Ambrosinus? - Gå hen til templet.
Led efter din forfader, Julius Cæsar. Han bevogter noget for dig.
Se under Cæsars blik.
Selvfølgelig.
Under Cæsars blik.
Jeg sagde, du skulle blive tilbage.
Du får brug for min hjælp.
Ved du, hvad der sker med mine soldater, når de er ulydige?
Dine soldater er for langsomme.
Hold dig ude af syne.
Hvorfor løber du risikoen?
Jeg tjener min kejser. Han er dit lands allierede.
- Jeg står ved din side. - Hvor har du lært at kæmpe?
Jeg kommer fra Kerala i det sydlige Indien.
Vi lærte at kæmpe som vores forfædre. Det hedder kalaripayattu.
Da jeg var 14, var jeg på syvende niveau.
Ud af hvor mange?
Syv. Skal vi sludre eller klatre?
Julius Cæsar.
"En æg til forsvar. En til angreb.
Jeg blev smedet i Britannia til regentens hånd."
Jeg har en opgave til dig.
Giv mig det sværd.
Giv mig det!
- Dig. - Kun to til at redde en kejser?
- Der er flere på vej. - Templet!
Du kan ikke skjule dig for evigt.
Du tager ham.
Du fandt sværdet.
Red kejseren.
Cæsars sværd.
Denne vej.
Få dem væk herfra.
Jeg klarer det.
Batiatus.
Værsgo.
- Af sted. - Denne vej.
Få drengen væk herfra.
Romer.
- Hvor er drengen? - I sikkerhed med de andre.
Du havde ret, Batiatus. Det går hurtigere nedad.
"En æg til forsvar. En til angreb.
Jeg blev smedet i Britannia til regentens hånd."
Cæsars sværd.
Det er derfor, det var så mægtigt.
Britannia.
Saml folkene.
Smedet til en erobrer. Julius Cæsar.
Gajus Julius Cæsar Ensis Caliburnus.
Mærk, hvor let det er.
Sværdet bærer på en spådom.
Stod der noget skrevet på stedet?
Så ved du alt, du skal vide.
Tag det.
Det er dit.
Velkommen, Cæsar.
Aurelius, alle sammen.
Der er mad og drikke i teltet.
Vi må tale sammen under fire øjne.
Du er i sikkerhed nu. Du bliver ført østpå.
Til Konstantinopel.
Der kan du være i fred.
Ambassadøren har hørt nyt fra Konstantinopel.
Kejseren vil ikke give asyl til drengen.
Han vil ikke gå imod Odoacer.
Alt er forandret. Roms garnison har svoret troskab til Odoacer.
Alle hærførerne har erklæret, at de står på goternes side.
Der må være nogen i felten. Hvad med den niende?
Den niende legion er langt mod nord i Britannia.
Vi må reagere hurtigt. Kan du skaffe mig soldater?
- Du kan blive fører for en ny hær. - Så få det til at ske.
- Vi jager indtrængerne ud. - Ikke til det.
Hvorfor ikke? Hvad er der med dig, Nestor?
- Odoacer er ikke bare en barbar. - Ikke?
Nej. Han er en dygtig politiker.
- Han har senatet på sin side. - Hvor stort flertal har han?
Vi må se realistisk på situationen.
Du er på deres side.
Med tiden vil vi kunne sætte os op imod ham, men ikke nu.
Hvis du giver mig en hær, senator, -
- hvad skal jeg så give dig?
- Drengen. - Mener du Cæsar?
Cæsar er et fordums ord. Cæsarfindes ikke mere.
Sadl hestene op.
Hvor er skibet?
Jeg sagde: "Sadl hestene op."
Hvor er skibet, der skal sejle kejseren til Konstantinopel?
Jeg gav dig en ordre. Hvordan lød den?
- Sadl hestene op. - Gør det.
Du er soldat, Aurelius. Overlad det politiske til mig.
Det er en ordre. Giv mig drengen.
- Uden kejseren står Rom ikke. - I vil være jaget vildt.
Hærfører.
- Der er drengen. - Få ram på drengen.
Stop! Vi er alle sammen romere!
Vatrenus.
Du forstår ikke, Aurelius. Jeg var nødt til at gøre det.
Aurelius, min ven. Hvis du har elsket mig...
For venskabets skyld.
Det østlige imperium er på goternes side. Vi kan ikke tage derhen -
- eller hertil eller til Germania.
Hvor skal vi så tage hen?
Den niende legion er i Britannia.
Det er den eneste mulighed. At tage nordpå.
Det her er ikke din skæbne.
Du kan frit tage af sted.
Tage af sted? Hvorhen? Jeg har brudt min troskabsed.
Jeg har dræbt min hærfører.
Ligesom dig har jeg intet land.
Vore veje fører samme sted hen.
Hærfører. Hvor vi tager hen, besluttes ikke af dig.
Cæsar?
Vi rejser mod nord til Britannia.
Bag den tinde ligger Gallien.
Vi er i Britannia ved næste fuldmåne.
Mit elskede Britannia.
Der er ingen i live.
Her er heste.
Efter alle disse år sker det stadig.
- Hvem kan have gjort det her? - Kun én mand.
Vortgyn.
- Hvad er det? - Hadrians mur. Imperiets grænse.
- Et monument over romerretten. - Den niende legion.
Vi har fundet dem.
Se. Dragen.
- De har været her. - Hvor er den niende nu?
Det er dit land. Hvad er der sket her?
Det er her, imperiet ender.
Der er ikke andet tilbage end muren her.
Vi har jagtet en spøgelseslegion.
Vi skulle have kæmpet i Rom.
Det ville have været håbløst. Det må han da vide.
Han har udkæmpet håbløse slag før.
Ville du have stået ved hans side?
Når som helst og hvor som helst.
Det ligner bønder.
- Hvem er I? - Aurelianus Antonius.
- Det her er mine soldater. - Jeg er Kustennin.
- Jeg leder efter den niende legion. - Hvorfor rejse så langt for dem?
Rom er faldet.
Hvad er der sket her?
Dragelegionen findes ikke længere.
De var flere end 1.000 mand. Hvem kan have slået dem?
Hvor er mine landsmænd?
Hærfører, jeg er Flavius Constantinus Marcellus.
General over den niende legion.
Rom svigtede os.
Nogle tog til Gallien for at kæmpe. Dem med familier blev her.
Nu lever vi som keltere. En ny generation vokser op.
- Vi så landsbyer lagt øde. - Vortgyn. Anglias konge.
Han har taget de sydlige kongedømmer og vil regere over hele Britannia.
Han har ladet os være indtil nu. Vi truer ham ikke.
Og han ved, vi ikke er normale bønder.
Vi hilser dig, Vortgyn.
Anglias betvinger og Britannias retmæssige hersker.
- Der er en dreng. - En dreng?
Han bærer et sværd med en spådom.
"En æg til forsvar. En til angreb. Jeg blev smedet i Britannia til..."
"...regentens hånd."
- Du kender til det. - Og en dreng har det? Hvor er han?
Her i Britannia.
Jeg har ventet hele livet på det her.
Sværdet tilhører...
...regentens hånd.
Det er denne hånd.
Så tager jeg drengen og manden, han rejser med.
Denne mand...
Fortæl mig om ham.
Han er drengens lærer.
Han er ikke romer. Måske galler eller herfra.
Han har et ar her formet som et sværd.
Som det her?
Præcis.
Når jeg har sværdet, vil jeg give dig drengen.
Og manden?
Han er min.
Klingen er smedet af en flammende sten, -
- som faldt ned fra stjernerne.
Hvem har set sådan en på nattehimlen?
Så ved du, du og du, at jeg taler sandt.
Den flammende sten, som faldt ned, -
- som nedkøledes i et iskoldt bjerg, blev til jern.
Der blev det fundet af en mesterlig smed, en calibian.
Han hamrede på metallet i tre dage og tre nætter.
Han hamrede uden at stoppe for at få mad og drikke.
Skæreæggen kølede han i løveblod. Og se her.
Han lavede et pentagram, vores symbol på tro og sandhed.
Sværdets ejer ville bevare troen og vide, -
- at det kun tjente ét formål.
Sandheden.
Vil I bære våben igen?
For kejseren?
Vi svor, at vi ville forsvare kejseren med vores liv, -
- men at bekæmpe goterne ville kræve et mirakel.
Det er så enkelt for dem. De kan lide hinanden og viser det.
Hvordan opfatter du mig, Aurelius?
Du er en stor kriger.
En gang imellem sænker du paraderne. Du er lidt skødesløs til tider.
Vis mig hvordan.
Ser du mig ikke som andet end en kriger?
Du er køn på din egen måde.
Sikken lidenskab. Du må have knust mange hjerter.
Du er langsom. Alderen trykker vist.
Dine angreb er forudsigelige.
Hvor er jeg sårbar?
Der.
Ikke dårligt.
- Kender du stedet her? - Engang kendte jeg det godt.
Det var et tilflugtssted for dem, som viede deres liv til sværdet.
Har du boet her, Ambrosinus?
Det var her, jeg fik det her af Vortgyn.
Hvor er det?
Han ville have sværdets magt for sig selv.
Hemmeligheden kunne kun overlades til en retskaffen mand.
Det øjeblik påvirkede begge vores liv for evigt.
Pentagrammet. Det er det samme som på sværdet.
Husker du spådommen?
"Jeg blev smedet i Britannia til regentens hånd."
Jeg forlod Britannia for at finde sværdet og fandt dig.
Jeg vidste, at det, der stod skrevet, skulle ske.
Men jeg er kejser uden imperium. Hvordan kan jeg opfylde spådommen?
Har jeg ikke lært dig noget?
Spådommen er en troshandling. Vi er troens vogtere.
Hvad mener du, Aurelius?
Ville du lægge sværdet for at have et hjem?
For at holde kvæg og blive tyk?
Når det er overstået...
Så måske.
Jeg fryser.
Nå, lille ven.
Du skal gå tilbage til dit folk -
- og overbringe et budskab.
Du har en ven, som kommer langvejs fra.
De skal overgive ham. Se.
Ygraine?
Smedens familie.
Det er Vortgyns værk.
Du må ikke lade dem slå mig ihjel!
- De slår dig ikke ihjel. - De vil slå os alle sammen ihjel.
Medmindre vi giver dem...
Ham.
Romulus?
Dejlige Romulus.
Drengen.
Er han den udvalgte?
Han er Romulus Augustus Cæsar.
Hvorfor os, Aurelius? Hvorfor kom du til os?
Jeg mistede min kone og to sønner i dag.
Jeg vil have hævn, -
- men den grumme sandhed er, -
- at hvis vi kæmper mod Vortgyn, vil mange flere dø.
Måske os alle sammen og vores familier.
Det er ikke hævn, det er selvmord.
Drengen skal væk. Og også hans følgesvende.
Det er ikke vores kamp.
- Lad Aurelius tale. - Jeg taler for ham.
Alt, du har fået at vide, er sandt.
Jeg er Cæsar.
Vi bad om din troskab, men Rom har ikke været tro over for dig.
Hvis det er det rette at gøre, og det redder liv, overgiver jeg mig.
Her afgøres min skæbne.
Det er vores kejser.
Det afgøres på én dag.
Ét sidste slag.
Jeg og mine soldater rejser i kamp ved daggry.
De, som vil kæmpe ved vores side, er vores våbenbrødre.
De, som ikke vil, er også vores brødre.
Jeg hilser jer alle.
Hil Cæsar.
- Du har beholdt din udrustning. - Bondelivet er værd at kæmpe for.
Legionærlivet gør en klar til det.
Du er en god mand.
- Den blev lavet til min bror. - Har han ikke brug for den?
Han er vokset siden.
Hvis vi alle sammen dør i morgen, -
- hvad sker der så med spådommen?
Nu skal vores tro stå sin prøve. Vi er troens vogtere.
Vi holder flammen i live.
Hvad der derefter sker, kan vi ikke vide.
Hvis vi ikke overlever...
Intet kan skille os.
Hærfører.
Engang tog en dreng dit sværd.
Hvad hvis han tilbød dig sit nu?
Jeg ville bruge det vel og ære den kejser, det tilhører.
Du er Cæsar. Hvor end du er.
Husk det.
Venner.
Vi har alle oplevet morgener som denne.
Vi har set solen stå op og ikke vidst, om det var vores sidste dag.
Nogle var knapt blevet mænd endnu.
- De rystede før deres første slag. - Det var koldt den morgen.
Soldater fra den niende legion. Os alle sammen.
Vi har kæmpet hele vores liv for det imperium, vore forfædre skabte.
Sammen har vi set det falde.
Vi har mistet sande venner derved.
I de mørkeste stunder troede jeg, at der intet var at kæmpe for.
Jeg har, i lyset af andres visdom, set, at der er nok et slag at kæmpe.
Mod tyranni og uskyldiges død.
Lad os forsvare Britannia mod dem, der vil rive dets hjerte og sjæl ud!
De, der kommer efter os, vil huske, at der findes noget sådant:
En romersk soldat med et romersk sværd og romersk mod!
- Hil Cæsar! - Hil Cæsar!
Demetrius.
Hærfører.
Befæst porten!
- Hvor mange? - 1.000. Måske flere.
Ikke så mange, som jeg troede.
I to. Bemand muren. Du har kommandoen over bueskytterne.
Bueskytter!
Angrib!
Sigt!
Skyd!
Vortgyn, jeg giver dig...
Ild!
Sigt!
Skyd!
En troldmand. De har en troldmand!
Skyd!
Det er ikke en troldmand. Det er sværdets vogter.
Hold dig tæt til mig.
Porten kan ikke holde! Pas på!
Demetrius!
Bring mig Cæsars sværd!
Jeg troede, jeg havde slået dem.
De er for mange, gamle ven. Vi har ikke en chance.
De kommer.
Den niende.
Til sidste blodsdråbe.
Skjoldborg!
For alt, du har gjort mod mit Britannia, -
- brænd i helvede!
Se!
Tyrannen Vortgyn er død!
Det er for min mor.
Og min far.
Aurelius, du må ikke dø.
Du må ikke dø.
- Du kæmpede som en drage. - Du kæmpede som en dragesøn.
- Du svor, at du ville beskytte mig. - Til sidste blodsdråbe.
Har jeg løst dig fra din ed?
Så lev, Aurelius Antonius.
Alle I, den sidste af mine legioner.
Vores sejr var glorværdig, -
- og nu siger jeg:
Ikke flere blodsudgydelser.
Ikke mere krig!
Det var på den måde, at de sidste romere fandt et hjem i Britannia.
Efter års uroligheder sænkede freden sig over landet.
- Hvad skete der med Aurelius? - Han overlevede.
Han tog krigerinden Mira som sin hustru.
- Og Romulus? - De tog ham til sig som deres søn.
Han blev en vis hersker.
Han tog et keltisk navn. Dragesøn.
Pendragon.
- Det er min far. - Kan du huske pigen, Ygraine?
- Han giftede sig med hende. - Min mor.
Og Ambrosinus kaldte sig ved sit rigtige navn.
- Merlin. - Dig.
Merlin, det er bare en historie. Du har fundet på det.
Arthur, Arthur. Har jeg nogensinde løjet for dig?
Hver dag.
Der er det. Det er der, den sidste legion holdt stand.
Legender blev skabt her.
- Med dig som helten. - Selvfølgelig.
Vi har brug for helte, ikke?
Delvist baseret på en roman af Valerio Massimo Manfredi.
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service 2007